ПРАВО НА ПЕРШІСТЬ - Oleshchenko, Tetyana (Літературний процес: методологія, імена, тенденції, 2018)
У статті йдеться про Ганну Барвінок, письменницю і новаторку, умови, що пробудили її талант, перипетії та обставини, які змусили її взятися за написання перших творів, про роль письменниці-жінки в світі «чоловічої літератури» та місце Ганни Барвінок як творця етнографічної прози в український літературі. Ганна Барвінок розпочала свій творчий шлях під впливом чоловіка Пантелеймона Куліша, який підштовхнув дружину до творчої роботи, тим самим зумовивши появу в українській літературі нового імені і нового літературного напряму. Лише об’єктивні обставини затримали тріумфальний письменницький дебют Ганни Барвінок. Письменниця ніколи не погоджувалася з твердженням щодо свого учеництва у Марка Вовчка (псевдонім, справжнє ім’я — Марія Олександрівна Вілінська (1833–1907), автор «Народних оповідань», яку називають першою жінкою в українській літературі), наголошуючи на власному праві на першість. Іронія долі полягає в тому, що саме Пантелеймон Куліш, чоловік Ганни Барвінок, увів в українську літературу Марка Вовчка. Ганна Барвінок друкувалася переважно у журналах, а намір Куліша підготувати до видання її твори так і залишився наміром. Перше ж повне видання творів письменниці у 1902 р. здійснив друг та письменник, громадський і культурний діяч Борис Грінченко.